PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
POZNALI
JSME SE
TI DVA
POZNALI MNOHO LIDÍ
STRÁVILI SPOLU SPOUSTU ČASU
A PŘEČETLI MNOHO KNIH
PROCHÁZELI SE, CESTOVALI, ČETLI
LÁSKA, ČAS, PŘÁTELSTVÍ, KOMUNIKACE
ZNOVU OTEVÍRÁM KNIHU O TOBĚ
DÍL 5
MARKETING V BĚŽNÉM ŽIVOTĚ
Nakonec mě z práce začnou sledovat i tady.
Ani nápad.
Lidi z práce ani mámu si sem nepustím.
POŠLI TŘI PŘÍSPĚVKY DENNĚ!
Tato kniha je výsledkem obrovské vášně a odhodlání.
Když jsem sledovala, jak knihy mizejí ve stoupě,
připomněla jsem si slova básnířky Amy Lowellové.
Ta řekla, že knihy jsou podstatou našich životů.
Chci tyto drahocenné životy sdílet s co nejvíce lidmi,
abych se nemusela stydět před stromy.
Mám to. Zvládnu to.
KAŽDÝ ZAMĚSTNANEC GYEOROO JE ODBORNÍKEM NA MARKETING
Měsíc je tak nádherný.
Máš pravdu.
Ten měsíc je krásný, že?
Místo „miluji tě“
řekl Soseki Natsume: „Ten měsíc je krásný.“
Té noci jsem si na něj vzpomněl.
A proto je knihou dne...
Správně se říká „sekýrovat“,
ne „sekerovat“.
Správně je „čistit si zuby“, ne „mýt si zuby“.
A správně se píše „odbýt někoho“, ne „odbít někoho“.
SLEDUJE TĚ LUCKYBOY
KIM JAE-MIN ID: LUCKYBOY
PREZIDENT GYEOROO
PRŮMYSLNÍK PĚSTUJÍCÍ ZNALOSTI A KULTURU
Kamarád, kterého jsem dlouho neviděl, si mi postěžoval:
„Jae-mine, moje knihy se neprodávají. Firma půjde ke dnu.“
Vlastní malé nakladatelství.
Je zapálený a schopný.
Copak společnost úplně upouští od tištěných knih?
Oproti němu mám neuvěřitelné štěstí.
Jsem prostě „lucky boy“.
Knihy z Gyeoroo mají čtenáři pořád rádi.
Nikdy nezpomaluj, běž pořád dál.
POVOLIT, BLOKOVAT
BLOKOVAT
GO YU-SEON ID: YUSEON
ŘEDITELKA GYEOROO TOHO ČASU BEZ ZNÁMOSTI
Přeložila jsem do angličtiny studii jednoho profesora.
Samozřejmě v rámci koníčku a jen abych zabila čas.
Netvrdím, že jsem osamělá.
Čas, kdy jsem sama, je vzácný.
Víte, jakým zadostiučiněním mě to naplňuje?
Na zdraví.
Pane Kime, jste nejpříkladnějším vedoucím pracovníkem všech v Gyeoroo.
Obdivuji vás.
Co je poezie?
Je to jádro veškeré umělecké inspirace.
Je to zdroj všeho.
A vy máte možnost ji vytvářet. Píšete básně.
Není to neuvěřitelné?
Proč psát dobré básně?
Stejně je nikdo nečte.
Moje básně jsou zdarma.
Je jich plný internet.
Nějací kreténi
dali na web celou moji sbírku.
Kdybych dostal pitomých 100 wonů
za báseň, byl bych v balíku.
SLEDUJE TĚ LUCKYBOY
„Luckyboy“. „Šťastný kluk“?
Do kolika let je chlap ještě kluk?
Chápu, že jste šéf, ale co na tom?
Blokovat.
Proč jste na mě všichni tak zlí?
Proč jste si mě zablokovali?
„Luckyboy“. Nesnášíte mě, nebo co?
Eun-ho, vy odpovězte první. Proč jste mě zablokoval?
Nevěděl jsem, že jste to vy.
Jak jste to mohl nevědět?
Jasně jsem napsal: „Prezident Gyeoroo“!
Myslel jsem, že se za vás někdo vydává.
Ani já jsem to netušila.
Co se děje? Jsem snad nějaký vyvrhel sociálních sítí?
- Jsem, slečno Song? - Ano.
Ten chlap nemá svědomí.
Musíme se na toho
samolibého obchodníka koukat i na internetu?
- Odblokujte si mě. - Dobře.
- Song-i. - Ano, pane?
Odblokujte si mě.
- Buďme uznalí. - Dobře.
Je roztomilý.
UPOZORNĚNÍ
ŘEDITELKA GO YU-SEON
Paní Go, vy jste studnice nápadů.
Jste mentorkou, kterou zaměstnanci obdivují.
TÝDENNÍ ROZVRH
TÝDENNÍ SCHŮZE, SCHŮZE VEDENÍ
SCHŮZE MARKETINGU K NOVÉ KNIZE PARK JEONG-SIKA
Fakt to chceš zkusit znovu? Po tom, co ti paní Go udělala?
Co mi udělala? Jsem v pohodě.
Co si dáte?
Chtěla bych tamto. Hodně zeleniny a omáčky, prosím. Dvakrát.
Ne. U jedné porce omáčky míň.
- Šetřete s ní. - Ježibaba mě vůbec netrápí.
Hui-su se prý dostala na mezinárodní školu.
To jen dokazuje, jak schopná jsi máma.
- Vážně impozantní. - Co to povídáš?
Jejího muže povýšili na ředitele.
- Vážně? - Takže to tak impozantní není.
Měl by se stát generálním, než odejde.
To by bylo pěkné!
Ty nám nemáš co závidět.
Když vám tchán daroval část majetku.
Však to znáš. Dostali jsme malý dáreček.
Dům, ve kterém teď bydlíme, nechal napsat na manžela.
Tak to jste na stáří zajištění.
Nechte toho, dámy.
Pardon, Yu-seon.
Proč pardon?
Je svobodná a bezdětná. Měly bychom být ohleduplnější.
Proč? Vlastním tři domy.
Jsem ředitelka.
A nedávno jsem si udělala doktorát.
Já vám nezávidím, dámy.
Taková setkání mě nikdy nemůžou ranit.
Pití jde dneska na mě.
Ale teď musím domů. Ještě mám nějaké čtení do práce.
Proč je tak namyšlená?
Co má za problém?
Už ji nebudeme zvát.
Jednou mi ukradla nápad, ale to už se nestane.
Podruhé si nic vyfouknout nenechám.
Bude to zábava.
Dej mi pár tipů.
- Tipů? - Jo.
Myslím marketingových tipů.
- Marketingové tipy? - Ano.
Nějakou nápovědu. Aspoň jednu, prosím.
- Co to... - Nezkoušej podvádět.
Musíš něco vymyslet sama.
Ty jseš ale.
Jen sleduj. Já to zvládnu skvěle.
Je to moc dobré.
Hodná holka.
- Chutná? - Ano.
Tak dej mi pár tipů.
NAKLADATELSTVÍ GYEOROO
SCHŮZE K MARKETINGOVÉ STRATEGII PRO NOVOU KNIHU
EUN-HO
Schůze o marketingu
obvykle vede vedoucí marketingu, paní Seo.
Jenže...
ŠEDÝ SVĚT
Z marketingu přišla i paní Go,
takže se na schůzi často přetahují.
Posledně vybrali text paní Go,
takže paní Seo nebude chtít znovu prohrát.
Až tenhle souboj myšlenek přeroste v emotivní výlevy,
které každého unavují, přijde tvoje šance.
Tak začneme.
- Dan-i, je všechno připraveno? - Ano.
To vy sama?
Bože, lidi. To jí fakt nikdo nepomohl?
Dobrý den.
Paní Go.
Můžu se taky zúčastnit?
Proč byste se měla účastnit schůze o marketingu?
Když budu vědět, jak se to vyvíjí,
mohla bych vám být nápomocná i v dalších věcech.
Díky za ochotu,
ale protože jste v podpůrném týmu, tak...
Samozřejmě můžete.
Pomáháte i oddělení vývoje obsahu,
takže znalostí detailů
můžete pomoct i jim.
Jen pojďte. Účast na schůzi vám jistě prospěje.
Děkuji, pane.
Tak začneme.
Než rozhodneme o nákladu,
jak to dopadlo s tím designérem?
Určitě dobře, když tam byl i pan Kim.
Takže je to pravda?
Že Gyeoroo šlo po těch právech
a drží kvůli nim pana Kanga pod zámkem?
Dopadlo to špatně.
Nechce s námi spolupracovat.
To proto, že jste tam šel taky! Je to vaše vina.
Proč jste, ksakru, musel jít s ním?
Co si teď počneme?
SNÍM O EKONOMICKÉ SVOBODĚ
LEV JE DOMA
SLZY
Je to všechno?
Ty knížky jsou dost poničené, pane.
- Přinesu vám jiné. - Ne, to je v pořádku.
Když si je nekoupím, vrátí se do nakladatelství
a skončí ve stoupě.
Číst se dají, takže si je vezmu.
Prosím.
Všechny knihy z Gyeoroo jsou trvalky. Je to obdivuhodné.
Mají dva dlouhodobě nejprodávanější tituly.
To proto, že je napsal Kang Byeong-jun.
Jsou to mistrovská díla.
To jim přeju.
Jasně. Třeba Kang Byeong-junova Revoluce.
Nedržela na ni práva tvoje firma?
Je jich tu víc.
Šepot oblohy, Pláč ostrova
nebo tahle, Matka. Gyeoroo si všechno vzalo.
Docela mě štvou.
Tvrdili jste, že seženete do týmu Ji Seo-juna.
Takže jsme chystali náklad 10 000 výtisků.
Jestli bude mít tahle kniha pěknou obálku,
10 000 výtisků prodáme hravě.
Takže co jste udělali?
Tvrdili jste, že Ji Seo-juna přesvědčíte.
Udělejme 7 000 výtisků.
Dobrý designér ještě nezaručuje lepší prodejní čísla.
Vy sám jste tvrdil, že ano, pane Kime.
Kdo by koupil 7 000 výtisků prvotiny bezejmenného autora?
A proč jste tedy dělali knihu, která se neprodá?
Tahle schůze se koná právě proto,
aby se ta kniha prodávala.
Celá branže uvadá. Co vsadit na jistotu a jít na 5 000 výtisků?
I to je dneska hodně.
Některé firmy dělají první vydání v nákladu 2 000 až 3 000.
Toho autora jsme podepsali před třemi lety.
Spousta plánů ztroskotala.
Po roce práce a bezpočtu úprav 3 000 výtisků?
Nevyděláme ani tolik, kolik jsem mu během schůzek zaplatil za žrádlo.
Pane Kime, vyjadřujte se, prosím, na schůzích slušně.
On takhle začal mluvit první.
Já?
Takže 5 000. Začneme na pěti tisících výtisků.
A protože je to prvotina,
dáme si velmi záležet na marketingu a propagaci.
Pak můžeme udělat dotisk.
Mám dotaz.
Pořád říkáte „10 000 výtisků“ nebo „5 000 výtisků“.
Znamená to počet knih?
To fakt chcete říct, že těch knih prodáte jen 3 000 nebo 5 000?
Kdo ji přijal?
Vy, kvůli jejímu kvalitnímu vzdělání.
Cože, vy mě slyšíte?
Máte okultní schopnosti?
Čtete lidem myšlenky?
První vydání udělejme pro jistotu v nákladu 5 000.
Máme marketingové téma?
Ano, můj tým připravil prezentaci.
Ta je moje.
- Ale můžete se dívat. - Díky.
Autor je naprostý nováček.
Je to skvělý příběh,
takže hlavním tématem marketingové strategie by měl být on.
Báječný nápad.
Stručná zápletka formou webkomiksu,
který čtenáře navnadí.
Co je na tom nápadu skvělého?
Totiž, o marketingu toho moc nevím.
Museli bychom najít někoho přes webkomiksy.
To potrvá příliš dlouho.
A co navrhujete vy?
- Definovat cílovou skupinu. - Lidé ve věku 20 až 30 let.
Webkomiksům nefandí mnoho lidí.
Seženu nejpopulárnějšího autora webkomiksů.
Bude stát víc než honorář pro autora.
Náš marketingový rozpočet může pokrýt...
Řešme online marketing.
Zaměříme se na fanoušky žánru.
- Fajn, to je dobrý nápad. - Co si myslí ostatní?
A co offline marketing?
Během čekání, až se to rozšíří na internetu,
ztratíme šanci na offline trhu.
To se dnes všechno dělí na online a offline?
Online marketing se samozřejmě udělat musí.
- Ale webkomiks by... - Totiž...
Taky mě něco napadlo.
Vykašleme se na webkomiks. Prozrazení zápletky ničemu neprospěje.
Všechno se vyzvoní předem.
Ale čtenáře to rozhodně upoutá.
Vizuály dnes lidi přitahují víc než texty.
Dobrá, je tu ještě něco,
- co může marketing vypíchnout? - Jasně, máte něco?
Co takhle všechno zakrýt?
Proč nás pořád přerušuje?
Co kdybychom ji vyslechli, když nikdo nemá další nápad?
Nejste na její názor zvědaví?
- Ano. - Ano.
Dan-i.
Tak povídejte.
K čemu to má?
No jo, stará škola.
Dneska frčí digitál.
NEZAŘADITELNÁ KNIHA
- Co to je? - Dobrý.
Dnešní čtenář je vybíravý.
Čím víc knihu propagujete, tím rychleji ho unaví.
Ale když ji nepropagujete, tak na ni zapomene.
Ovšem když bude na knize něco jedinečného,
něco, co ji odliší,
okamžitě lidi upoutá.
Přemýšlela jsem, co by mohlo jejich zvědavost probudit,
a napadlo mě zaměřit se
právě na to, že autor je debutant.
Přesně tak.
Nováček, který se nemůže chlubit žádnými úspěchy.
A jestli si nejsme jistí, co vlastně můžeme propagovat,
co kdybychom autora knihy neukázali vůbec?
Prostě ho neuvádějme.
A tak jsem přišla
na myšlenku nezařaditelné knihy.
ŽÁDNÝ AUTOR, ŽÁDNÝ NÁZEV, ŽÁDNÁ ANOTACE
Nikdo neuvidí jméno autora, anotaci ani název.
Bude to jako dárek.
Nebudete vědět, co dostanete.
Představte si to vzrušení, když strháváte obal.
Koupila jsem si to z vlastních peněz, ale přitom nevím, co je uvnitř.
Dárek pro mě.
To je zajímavé. O autorovi stejně nikdo neslyšel.
Když lidé čtou v knihkupectvích,
poškozené knihy se vrátí k nám.
Tento projekt
je o nezařaditelné knize,
kterou si vyberete jen sami pro sebe.
Speciální dárek pro vás.
To je hlavní myšlenka projektu.
Ale když vůbec nic neprozradíme,
koupí si lidé zcela zabalenou knihu?
I u komiksů je obal vždycky vidět.
Proč by někdo kupoval zajíce v pytli?
Budou vědět, že je to kniha, když je v knihkupectví.
Když otevíráme dárky, taky většinou nevíme, co je uvnitř.
To je fakt.
„Prodávat knihu bez jakýchkoliv informací, to chce hodně sebevědomí.“
Pomyslí si to lidé a budou zvědaví?
Kdybychom na obalu vytiskli výňatky...
Pane Cha, čtete mi myšlenky.
Všechno, co chceme zdůraznit, se dá natisknout na obal.
Čtenáři se zároveň dozvědí, o jaký žánr jde.
Proč to nezkusit?
Stejně jsme kvůli někomu přišli o Ji Seo-juna.
Balicí papír bude fungovat jako obálka.
Rozhodně to upoutá pozornost.
Jestli bude tenhle projekt úspěšný,
můžeme ho použít i u dalších knih.
Dobře. Slečno Song, vy jste to redigovala,
- takže se toho s Dan-i ujměte. - Ano, pane.
A když se prodávat nebude, jednoduše sundáme balicí papír.
- Nemáme co ztratit. - Fajn, dobrá práce.
- Bezva. - Neotřelý nápad.
Podle mě je to geniální.
Díky.
- Super. - Dobrá práce.
- Prima. - Dneska jsme dostali lekci.
Všem díky za účast.
Moc pěkné.
Díky.
Ten nápad je bezvadný. Opravdu.
Poznám, že máte pro marketing cit.
Skvělá práce.
ŘEDITELKA GO YU-SEON
PŘÍBĚH O MNĚ A O TOBĚ“ ŠEDÝ SVĚT
REDAKCE SONG HAE-RIN, MARKETING KANG DAN-I
Páni, vy už šéfujete marketingu projektu.
Jsem na vás hrdý, Dan-i.
Víte, že ořechy jsou dobré pro mozek?
OŘECHY PLUS
Dejte si a pokračujte v díle.
Díky.
Ahoj, Eun-ho.
Ty to ještě nebalíš?
Našla jsem hodně případů, kdy udělali marketing zabaleným obalem.
Už to zkoušeli v Anglii i v Japonsku.
A odezva byla velice dobrá.
Ukážu to Dan-i.
Ta už to nejspíš viděla.
Myslíš?
Vlastně ano. Na její prezentaci bylo znát,
že dělala důkladný průzkum trhu.
Hae-rin.
Cože? Proč?
Co jsem zas udělala?
Jsi naprosto úžasná.
Myslím toho Park Jeong-sika.
Stála jsi za ním, když sis ho přečetla.
Já ho odepisoval, protože mu chyběly základy.
Jeden autor žánrové beletrie,
který kdysi psal webové romány,
právě stojí přede mnou.
Takže jsem se naučila, že základy se dají získat.
Tu knihu jsem četl během přípravy na schůzi. Je dobrá.
Během tří let
to dvakrát vzdal, ale tys ho nenechala.
Klobouk dolů.
Tak o tom jen nemluv a pozvi mě na večeři.
Kam chceš jít?
Pojeďme na projížďku kolem hory Bukak.
Byli jsme tam na podzim.
Když tě pustil k vodě tvůj třetí kluk?
Kolikrát jsem ti řekla, že já jsem nechala jeho?
Záleží na tom?
Tak za deset minut na parkovišti.
- Nashle. - Dobrá práce.
- Dneska výborně.
ŠÉFREDAKTOR CHA EUN-HO
Tak já půjdu.
- Nashle. - Díky.
Přízemí.
Ahoj.
Přijdeš domů pozdě?
Proč se ptáš?
Jestli přijdeš pozdě, dám si venku nudle.
Znáš nějaký podnik?
Jeden jsem objevila.
Je to sedm minut pěšky
od autobusové zastávky.
Jestli chceš, taky ti koupím porci.
Ne, počkej tam. Dorazím taky.
- Hae-rin. - Ano?
Promiň. Něco mi do toho vlezlo.
Musím domů. Nechme to na jindy.
No dobře. V tom případě se asi vrátím do práce.
Někam si zajdeme, až kniha vyjde.
Tak se nezdržuj a jeď. Já už jdu.
Čau.
CAMELLIA
Je hezké jíst po práci v restauraci.
Přijde mi to jako sen.
Jak jsi žila posledních 11 let?
To jsem z práce nechodila, když jsem nechodila do ní.
Jaká je slečna Song?
Musím s ní pracovat na té knize Park Jeong-sika.
Jaká je? Bezcitná?
Ne, to vůbec ne.
Je schopná, bystrá a netahá soukromý život do práce.
Asi nevíš, jak tvrdá je na nové zaměstnance, viď?
Hlavně na Ji-yul.
Ji-yul by měla být vděčná, že narazila na někoho jako ona.
Co je to za výraz?
Ta červená podprsenka patřila slečně Song, viď?
Měla u mě i jiné věci.
Vím, že s ní chodíš. Hae-rin alias Malá ježibaba.
Proč si to myslíš?
Pletu se snad?
Copak jsi nejel za ní, když ses onehdy opil?
Tak kam jsi teda jel?
Myslela jsem, žes byl tehdy u ní.
Tak proč byly u nás v domě její svršky?
Proč myslíš? Trápí tě to?
Co?
Když se opije, chodí si ke mně
popovídat o práci a o svém příteli.
Jsem pro ni jen nadřízený, kterého uznává.
A ona je pro mě milá podřízená.
I její rodiče mě pokládají za dceřina kolegu.
Tak asi proto ti dali to kimči.
Myslela jsem, že s ní chodíš.
Hleď si svého. Je to můj osobní život.
Stejně je ti jedno,
kdo se mi líbí a tak.
Už jsem dojedl.
Hej. Já ještě ne.
- Zaplatím. - Jistě.
- Dělá to 23 000 wonů. - Dobře.
- Tady. - Vy jste určitě sourozenci.
Chovali jste se k sobě tak hezky,
že jsem vás měla za sourozence.
Nejsme sourozenci.
Pojď Dan-i.
Ale já jsem ještě nedojedla.
CAMELLIA
Nechoď sem, když jsi opilá. To už nejde.
- Cože? - Bydlím teď s jednou ženou, takže ne.
Promiň. Něco mi do toho vlezlo.
Kouknu, jestli přišla výplata.
Povím jí o mobilním bankovnictví.
VKLADNÍ KNÍŽKA
Celý měsíc jsem tvrdě pracovala, tak snad...
Vytáhněte vkladní knížku, prosím.
Moje první výplata.
Dong-min se zřejmě zbláznil.
Koukej na tohle. Pomátla jsem se?
Co to je?
Možná výživné.
Při rozchodu tvrdil, že nemá ani vindru.
Že je úplně bez peněz.
Nevolal ti třeba?
Nikdy nevolal ani Jae-hui.
A co e-mail? Mohl ti něco napsat.
Cože?
Ahoj, Dan-i. To jsem já.
Už je to rok, co jsme se rozešli.
Měl jsem tehdy hektické období.
Bože můj.
Co to do něj vjelo? Je sjetej!
Býval to naprostý buran.
Ty peníze jsou výživné.
Na školné pro Jae-hui.
„Bože můj. Sjetej. Buran.“
Takové věci neříkej. Teď děláš knihy.
Je to legrace.
Zase si připadám jako rebelka.
Co to do Dong-mina vjelo?
Napadlo mě, jestli mu najednou nezačalo být líto Jae-hui.
Čím tě zaujal?
Cože?
Pořád nechápu, proč ses do něj zamilovala.
Sama nevím.
Myslím, že jsem nikdy nepřemýšlela o lásce do hloubky.
Od chvíle, kdy jsem ho poznala,
s ním byla zábava, a navíc byl na mě hodný.
A já tehdy byla tak naivní, že jsem to pokládala za lásku.
A co teď? Co je podle tebe láska?
Nejsem si jistá.
Jestli láska opravdu vypadá takhle,
tak mi přijde malinko nudná.
Ale tehdy byly moje city k němu upřímné.
A to asi stačí.
To znamená, žes nikdy nebyla zamilovaná.
Asi ne. Ale s tím nic nenadělám.
Teď už to pro mě skončilo.
Pojeďme někam na víkend. Přišla výplata.
Platím já. Už dlouho jsem tě nikam nepozvala.
Chtěla jsem ti z první výplaty koupit dárek.
Co bys chtěl?
Netuším. Uvidíme.
Vzpomeň si na něco hezkého.
Pamatuješ, jak jsi mi z první výplaty
koupila prošívanou bundu?
- Ano. - Proč jsi mi ji kupovala?
Copak to není jasné?
Byla zima a mrzlo.
Jenže zima byla určitě i ostatním.
Tak proč já?
Máš s tím problém?
Ne, nemám s tím problém.
Jen říkám, že bys o tom měla přemýšlet.
O čem mám přemýšlet?
Byla zima
a já si říkala, že bys ji mohl nosit na uniformě.
Zapomeň na to. Prostě to neřešme, ty popleto.
Co pořád máš?
Abys věděl, někdy se chováš jako pako.
Fajn, no tak jsem magor. Spokojená?
Magore jeden.
Jsi opilý?
Dneska tam nepojedeš?
Tam, cos jel, když ses opil minule?
Kdo je ta holka?
Myslela jsem, že Hae-rin.
Zapomeň na to. Stejně nevíš, kdo to je.
- Jsi strašně komplikovaný. - Jasně.
Jsem komplikovaný magor. Spokojená?
Proč se chceš hádat?
Užili jsme si hezký den, ale teď všechno kazíš.
To ty jsi ho zkazila.
Co to je?
Proč mě držíš za ruku?
Držím tě už drahnou chvíli.
Máš pravdu.
- To vypadá báječně. - Radši pojďme.
Najíme se.
Ne, pojďme. Jinak ztloustnu.
- Trochu bys měl. - Nech toho a pojď.
- Ne. - Jsi moc hubený.
Ta ježura se zase zlobí.
A může za to malý klokánek.
Ji-yul.
Kdo, probůh, opravuje chyby v textu...
korekčním lakem?
Přišlo mi, že bude lepší
chyby vymazat a přepsat.
To myslíte vážně?
Víte vůbec, co je vaše práce?
Nepřijde vám divné, když redaktorka
nezná základní pravidla redakční práce?
Mrzí mě to.
Jo, to by mělo.
Mělo by vás to hodně mrzet.
Ukažte.
To snad...
Páni, to...
Vždyť je to jasné a přehledné.
Tady jsou základní pravidla redigování.
Naučte se to.
Nějaký potenciál má.
Omlouvám se.
- Ji-yul. - Ano?
Můj stůl je tamhle.
Máma si myslí, že bych měla mít pohodlné křeslo
když tady dlouho do večera rediguju rukopisy.
To se nesmí?
Zakázal někdo přinést si do práce vlastní křeslo?
- Ne. - Fajn.
Takový zákaz není.
- Takový zákaz není. - Ne.
- Neměl by být. - Nic takového neexistuje.
Panečku, můžu si ho zkusit?
Dan-i, asi musíme udělat schůzi.
- Vypadá hezky. - Kde teď jste?
O víkendu mě napadlo pár sloganů.
Hodně se podobají těm mým.
Ta kniha je opravdu zajímavá.
Snad se bude dobře prodávat.
Nějaké další podněty?
Podle mě bychom měli
vyřadit z povídek Deklaraci bílých.
Taky jsem ji chtěla vyhodit.
Jenže autor na ní trval.
Je úplně jiná než ostatní.
Takže mě napadlo, že bude lepší rozvést zápletku
a udělat z ní novelu.
Dobrý nápad. Jenže do vydání nezbývá moc času.
Tak zkusíme přesvědčit autora.
Volala jste mě, paní Go?
Už jste se slečnou Song skončila?
Ano, potřebovaly jsme dořešit spoustu dalších věcí.
Řekla jsem to jasně.
Prosím?
Ať se soustředíte na vlastní práci.
Čistírna.
- Pošta. - Ano, madam.
Ano, paní Go.
Další.
Ano, paní Go. Už běžím.
Dan-i.
Už nejsi rebelka. Jsi intelektuálka.
Neměla bys ubližovat lidem. To nesmíš.
To nesmíš. Kontroluj se.
Intelektuálka, no to zrovna. To se...
Mám práci mimo kancelář.
Poslala jsem mailem materiály.
Přečtěte si je a zítra je probereme.
Jasně. Důkladně to pročtu.
SLEČNA SONG
Ano, paní Go!
Nebude na balení nejlepší tohle?
Ano. Je to jednoduché a hezké.
Vyzařuje z toho vkus.
A vybrala bych psací font.
To zní dobře.
Našla jsem pár profesionálních kaligrafů.
Co třeba tenhle?
SPISOVATEL PARK JEONG-SIK
PŘIJÍMÁM FAX
ODSTOUPENÍ OD SMLOUVY
Moment.
Co si dáte k jídlu?
- Kdy? Teď? - Ano.
Vezmi si kabelku. Jedeme do Gangneungu.
Vážně? Už zase?
On je zase v Gangneungu?
- Vážně? - Neuvěřitelné.
Už zase začíná. Odstoupení od smlouvy.
Proč to zas dělá?
- To je pitomec. - Zbláznil se?
Proč? Co se děje?
My nejdeme na oběd?
Oběd je teď to poslední.
Sakra!
Děláte si legraci?
Možná se mu nelíbí náš marketing.
Kolikrát už to udělal?
Já to nechápu.
Nemůže odstoupit od smlouvy tím, že vrátí zálohu.
Co náš čas a úsilí?
Co všechna Hae-rinina práce?
Může mi někdo vysvětlit, co se děje?
Jde o tu knihu, na které pracují Hae-rin s Dan-i.
Autor si ji nepřeje vydat.
Zjevně chce odstoupit od smlouvy faxem.
To už je potřetí.
To je k nevíře. Fakt to myslí vážně?
GANGNEUNG
Když autor odstoupí od smlouvy, kniha se stopne?
Už není možnost ji vydat?
Není to tak jednoduché, protože jsme do knihy investovali.
Žádat o náhradu škody autora nemůžeme.
A stopnout knihu těsně před vydáním taky ne.
Takže ho musíme přemluvit.
Jsme tady správně?
Já ho zabiju.
Dala jsem tomu tři roky!
Fakt je nejdůležitější být spisovatelem? A co já?
Radši se připravte.
Já ho naučím.
Neměli bychom ji zastavit?
Proč? Taky mu chci dát lekci.
A nebude to pak ještě horší?
Pane Cha, slečno Song, počkejte!
Pane Parku, tady je Song Hae-rin.
Otevřete, ať si můžeme promluvit.
Pane Parku?
Park Jeong-siku, otevřete!
Hra na schovávanou nic nevyřeší.
To je ale cvok.
Pořád utíkáš a schováváš se před náma.
Ale dneska z tebe udělám mrtvolu!
- Otevři! - Prosím vás, ne.
Pane Parku.
Přijeli jsme za vámi až ze Soulu.
Nikdo není doma.
Odjel asi před hodinou.
To je ten mladý spisovatel, že?
No to je bezvadné.
Pamatujete si na mě?
Byla jsem tu loni a předtím i předloni.
Kdy se pan Park vrátí?
- Netuším. - Hned jsem to věděl. Neměl tu auto.
Máte nějaké volné pokoje?
Raz, dva...
Pane Parku, před hodinou jsme přijeli ze Soulu.
„Máme vás rádi.“ A dej tam srdíčko.
Moc ti to sekne.
Tohle je Kang Dan-i, která se stará o marketing.
- Je vaší největší fanynkou. - Teď ty.
Náš šéfredaktor vážil takovou cestu.
Raz, dva, tři.
Jeli jsme takovou dálku, abychom si dali jjajangmyeon.
Báli jsme se, že se vrátíte,
zrovna když si zajdeme na sašimi.
Pane Parku, nikde tu neměli nocleh,
takže čekáme v zimě venku.
Jeden volný pokoj mám. Můžete čekat tam.
Co tu děláte v té zimě?
O tom pokoji mu neříkejte.
Musíte mu říct, že jsme celý den čekali tady.
No to mě podrž.
Krucinál.
Pane Parku, provincie Gangwon je hodně chladná.
Musíte se tu cítit osamělý.
Zajímá mě jedna věc.
Jsou všichni autoři takoví psychopati?
- No páni. - Nebo...
jenom on?
- Ne, nic jsem neřekla! - Pane Parku!
- Ne. - Ne?
Běžte za ním.
Okamžíček, pane Parku.
Moc se omlouvám.
Pane Parku!
Pořád žádná odpověď?
Řekla jsem mu, že čekáme tady.
To je pan Kim.
Ano?
V noci jsme ho viděli, ale nebyla šance s ním mluvit.
Jistě.
Myslím...
Totiž, myslím si, že...
Byl jen nervózní, protože se blíží datum vydání.
Já byl taky takový.
Při psaní ze sebe vydávám maximum,
ale představa, že knihu uvidí celý svět,
ve mně vyvolává paniku.
On to posledně taky říkal.
Neví, jestli má dost talentu, aby ten příběh dokončil.
Ale nikdo není génius.
Pan Park to taky zjistí.
Každý autor se svým psaním denně zápolí.
Ale co se s příběhy stane,
když nepůjdou do světa?
Pro autora je psaní jako vlastní dítě.
Co říkáte?
O panu Parkovi slyšet nechci. Volám kvůli prodeji.
Viděl jste čísla za tento měsíc?
Pan Park je tady.
Myslím, že už je připravený.
Přesně tak jsem se cítil.
Jak se blížilo vydání,
můj román mi náhle přišel jako odpad.
Nakonec jsem se uklidnil,
ale ty marketingové materiály mě zase znervóznily.
„Kniha, kterou sám sobě dávám jako dárek.“
Takový je koncept, viďte?
Bojím se, abych nebyl dvojnásob zklamaný.
Pane Parku, můžu k vám být brutálně upřímný?
Vaše kniha se nebude dobře prodávat.
Cože?
Lidé už dnes knihy moc nečtou.
Pokud to není bestseller, neprodá se ani 3 000 výtisků.
A to znamená,
že jen 3 000 lidí kniha pobaví
a jen 3 000 lidí řekne, že je to kravina.
Jen 3 000 lidí?
Takže si můžu psát, co chci,
a nechat se ztrapnit.
Pak na to zapomenu
a oni na mě.
To by snad šlo.
Nás ovšem vaše psaní nadchlo
a uděláme vše, aby se prodávalo.
Chceme udělat druhý dotisk,
aby si knihu přečetlo mnohem víc lidí.
Píšete skvěle.
Díky.
Asi bych se měl omluvit slečně Song.
Pomohla mi, kdykoliv jsem zakolísal.
A taky jí.
Slečně Kang Dan-i.
Její slova mi včera byla obrovskou vzpruhou.
Pane Parku, jestli tam jste,
vyslechněte mě, prosím.
Jedenáct let jsem byla v domácnosti.
Odešla jsem z práce, abych mohla vychovávat dceru.
Začala jsem pracovat teprve před měsícem,
po sedmileté pauze.
Než jsem nastoupila do nakladatelství,
myslela jsem si, že když mě někdo přijme, vydám ze sebe všechno.
Jenže
když jsem pak práci získala,
najednou jsem dostala strach.
Nevěděla jsem, jestli to zvládnu.
Co když ne?
Měla jsem obavy.
Ale pak jsem udělala první krok
a tyhle myšlenky vymizely.
Jen co jsem začala pracovat,
strach se rozplynul.
Zůstalo jen moje odhodlání být lepší.
A teď si svou práci užívám.
Dokonce mě pověřili marketingem vaší knihy.
Já...
Moc si přeju odvést dobrou práci.
Vaše kniha je opravdu skvělá.
Chci aby vyšla, ať si ji může přečíst spousta lidí.
Co se vám na ní líbí? Konkrétně.
Nečetla ji jen jednou, ale víckrát.
Některé obraty dokonce znala nazpaměť.
A tak jsem se ráno nechal ostříhat...
a vrátil jsem se s novým elánem,
abych tak řekl.
Ještě včera neexistovala.
Máte pravdu.
Tu knihu jste vydala vy.
Když vyjde nová kniha, jsem celá naměkko.
Moment. Tohle nemůžeme nechat jen tak.
Fotku?
- Tradá! - Kde jste to vzala?
- Tady. - Vy máte ve stole tohle?
Je to moje tajemství.
Naše kniha je konečně venku. Přijdu brzy.
Tady jsi.
Kam jsi šla, že to tu za tebe museli vzít zaměstnanci?
- Čekals dlouho? - Dej mi tu kabelku.
Přišel sis pro pozornost podniku, co?
Schválně jestli bude Dan-i slušet.
Pěkná.
Té sluší všechno.
Během našeho vztahu jsi měl pořád práci,
ale pro tu kabelku jsi přijel cobydup.
Měl jsem cestu kolem.
Vážně? Fakt jsi měl cestu kolem?
Rozumí ti Dan-i, když se vyjadřuješ takhle?
Vážně si myslí, žes měl jen cestu kolem?
Přestaň chodit kolem horké kaše a buď k ní upřímný.
V čem?
Že se ti Dan-i líbí.
Když pracuješ,
přijde mi, že máš práci opravdu ráda.
Ale prosím tě. Ty taky tvrdě pracuješ.
Neměla jsem štěstí na vztahy, a tak jsem se upnula na práci.
To je zvláštní. Přijdeš mi naprosto okouzlující.
Mohla bys mít každého, na kterého ukážeš.
Líbí se mi kluk, ale já jemu ne.
A vůbec o tom neví.
Proč mi neodpovídáš?
Miluješ Dan-i.
Nebo se pletu?
Máš pravdu.
Myslím, že ano.
Ten, který se mi líbí,
mi jednou řekl takovou věc.
Že kdykoliv se napije,
nakonec zatouží někoho vidět.
A tak pokaždé, co se napije,
jede k té dívce domů.
Kam jsi včera v noci jel?
K holce, co se mi líbí.
Ona je zabouchnutá...
do Eun-ho?
Proto,
kdykoliv se opiju já,
jdu k němu domů.
„Dělám to jako ty a jezdím za klukem, který se mi líbí.“
Takhle si to zdůvodňuju.
Jenže on nevěděl, co k němu cítím.
Když se Dan-i směje, jsem šťastný.
Když pláče, drásá mi to srdce a dohání mě to k šílenství.
Když klopýtá, klopýtám taky.
Chybí mi, když není se mnou.
Jestli to je láska, tak ji miluju.
V tom případě jí to musíš říct.
Jenže nevím,
jestli ji mám rád jako kamarádku, nebo za to, jaká je.
Nepoznám to.
Sám se svým citům divím.
A nejsi příliš opatrný?
Cha Eun-ho, kterého znám já, je nedočkavější.
Ano, jsem opatrný.
A budu ještě opatrnější. Až mě budou pokládat za nerozhodného.
Chci se stokrát ujistit,
jak hluboké k ní chovám city
a jak silné jsou ty její.
A taky chci počkat na den, kdy moje city
bude opětovat.
S ní nemůžu jen tak chodit a pak se s ní rozejít.
Pro mě je Dan-i...
až takhle důležitá.
Když se opije, chodí si ke mně
popovídat o práci a o svém příteli.
Tak si to ujasněme.
Slečně Song se líbí Eun-ho.
Když se Eun-ho napije,
jezdí za někým jiným,
protože ten někdo se zase líbí jemu.
Ty už jsi zase pila?
Nemám kam jít.
Už zase nemám kam jít.
Slečno Šalotková.
Co tady děláte?
PRVNÍ NAROZENINY PO ZTRÁTĚ MÁMY MI DAN-I VAŘILA.
BYLY TO MOJE NEJLEPŠÍ NAROZENINY.
NĚKTERÉ VZTAHY JSOU JAKO DÁRKY A NÁŠ VZTAH JE PŘESNĚ TAKOVÝ.
BÁLA JSEM SE, ŽE DOBRÉ ČASY SKONČILY.
ALE UŽ ZASE BĚŽÍM.
ČTU JEJÍ KNIHY, ABYCH JÍ POROZUMĚL.
TAK JSEM SE O NÍ DOZVĚDĚL VÍC.
CESTOU AUTOBUSEM SE MI LÍBILO JEDNO JEZERO A ONA NECHALA ZASTAVIT.
KDYŽ JSEM S NÍM, PŘEJU SI,
ABY MŮJ DEN TRVAL DÉLE.
NEPTAL SE, KDYŽ VĚDĚL, ŽE KLOPÝTÁM.
BYL TO JEN HLOUPÝ ROZHOVOR.
Co kdybychom si ta náhodná setkání
začali plánovat předem?
Proč se pořád scházíš s někým, o kom nic nevíš?
Ji Seo-jun je její kamarád?
Mám o slečnu Kang zájem.
Skoro neznámý chlap řekl, že má o tebe zájem,
a tys jen přitakávala.
Už nedokážu ovládat své city.
To je láska, víš?
Vy a Kang Byeong-jun... Jaký je váš vztah?
Tajemství v pozadí názvu románu 23. dubna.
Ty a já jsme „my“.
Ten chlap, Ji Seo-jun...
On k nám nepatří.
Nenávidí mě?
Nebo se mu líbí Dan-i?